("Vihreät niityt" soi) Vie sävel muistot niittyjen luo
Niin palaa mieleen Taas onnen aika tuo
Taas puron muistan Ja loisteen auringon
Taas niitty vihrein Mun mielessäni on
Vei sinun luokses Tie niin huoleton
Elämä on hieno matka. - Mm.
Soitanko teille taksin?
Tulin Eskortilla ja lähden Eskortilla.
Soita poliisit, jos siltä tuntuu.
Kolehmainen!
Kyllä riittää ensi heinäkuulle.
Kolehmainen on hyvä ja syö.
Aamuksi paistaa minkä illaksi keittää.
Mutta mitä varten?
Mikset sä itte näitä syö?
Aion kuolla.
(Hertan ääni) Kaikki on selvempää, kun olemme virallisessa...
Rakas... Tuo sormus on kaunis...
Ford? Eikä ole gepsiä? Kun mä nimenomaan varasin hyvinvarustellun.
Jes! Kiva olla Suomessa. - Kai sä nyt kotiis osaat ajaa?
Mun koti on Belgiassa. Kulta, tää on nyt isille periaatekysymys.
Eli mitä? Paperikarttaako ehdotat? Tyhmä maa.
Isi, mee kattoo, mille portille se äidin kone tulee.
Joo, kiitos. Me otetaan se auto.
No eihän tääl oo niitä taulujakaan!
39,80. Jumalauta, Brysselissä ostat sillä ostereita ja pullon viiniä.
En mä.
Mitä nyt? -Äidin kone on puoltoista tuntia myöhässä.
No totta kai se on, en yhtään ihmettele.
Aattele nyt. Helsinki-Vantaa. Täällä luodaan lantaa.
Nyt sun kentän nimi on JFK.
Monelta se mummin siunaustilaisuus alkaa?
Kahelta. Eli sulla on 1,5 tuntia aikaa lukea.
Wuhuu! - Mennään.
Ja toi on mielenkiintoinen pointti.
Eiku toi. Ton alleviivaat. "Immaterial rights".
Immateriaalioikeudet. Ne sun just kannattaa haldata.
Muista kyseenalaistaa.
Hei! Hei! Rakas. Rakas. Miten sä voit?
Tää on ihan kauhee maa. Jos mä varaan auton nimenomaan gepsillä -
mä oletan saavani auton, jossa nyt ainakin nimenomaan on se gepsi.
Sekö nyt eniten ahdistaa?
Sofia rakas. - Äiti.
Ei olla nähty pitkään aikaan. Mä oon ollu niin kauan reissussa.
No?
Naiset, mennään. - Äidillä on ollu ihan hirvee ikävä.
(Pekka) Nopeeta toimintaa, mennään suoraan vaihtamaan vaatteet.
Otetaan joku pikku salaatti tai kahvi.
(Pekka) Herkkumaksamakkara, voi Jeesus sentään.
Tämä on tämän maan gourmeeta.
Housutkin on maksamakkaran värisiä. Naamat on maksamakkaran värisiä.
No mut sehän on samaa kuin patee.
Ai herkkumaksamakkara ja patee sama asia?
Sofia ymmärtää.
Sofia ei oo maksamakkaraporukoita. Me ollaan patee-porukoita.
Voisilmäpullaa! - Ihanaa. Mut hei, ei käsin.
Enks mä vaan vois jäädä tonne ABC: lle kesätöihin? -Ehei.
Hei, tämmösiä ei saa kuin Suomesta.
Meidän Sofia paistamassa pakaste-ABC-pullaa?
Voi kulta, sä oot seuraavan kerran tekemisissä ton läävän kanssa -
kun suunnittelet sinne uudistuksen ja vaihdat operatiivisen johdon.
Ja laskutat 70 tonnia plus alvin. Vai mitä, Katri? -Mm.
Antakaas mullekin sitä pullaa.
Sofia hoitamassa raastepöytää...
(haitari soi)
(Pekka) Kukat onko? Hyvä.
(ovi pamahtaa)
Shh.
Pistä käyntiin.
Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Aamen.
(Pekka) Ja se jatkuvuuden ajatus, se kosketti.
Just täällä äidin henkisen perinnön lähteellä.
Ja se on just näin. Kirkko instituutiona, se on tarpeellinen -
nimenomaan näinä ihmiselämän murtumispisteiden hetkinä.
Niin, kyllä. Hertta oli hyvä työihminen ja äiti.
Elämä oli pientilallisen elämää -
jossa syntymä ja kuolema kulkivat käsikkäin.
(puhelin värisee)
No, äiti oli aika vahvasti oman aikansa nainen.
Sanotaanko näin, ettei emansipaatio ihan yltänyt meidän isän pihapiiriin.
Jaaha, pottuillaan. - Ei Pekka sillä tavalla, isä.
Pekka nimenomaan sillä tavalla. - No nyt lähtee.
Kyllä oli raktori pihassa.
Ja Siemensin ostin 60-vuotislahjaksi.
Tiskikoneen. - No niin.
Ei isä, tässä lähinnä viittasin, että enää ei naisten tarvi -
konttailla perunapelloilla ja herätä viideltä lypsylle.
Ja viikossa on muitakin kohokohtia kuin sauna.
Mulla on ikävä äitiä.
Niin, Sofia, oliko tosiaan näin, että Princeton?
Aivan huikeeta. Sinne ei moni pääse. - No joo.
Arvatkaa, kuinka moni pyrki. 18 000.
Arvatkaa, kuinka moni pääsi. Sata.
Arvatkaa, kuinka moni Princetonin käyny on voittanut Nobelin palkinnon.
Kahdeksan. Kuuluisia Princetonin käyneitä: Obama.
Wilson. Fitzgerald. Meidän Sofia. Steve Forbes.
No, tätä listaa vois jatkaa.
Ahtisaarellekin antovat, vaikka oli ukko päästäny ittensä lihomaan.
Ai, että likan pitäs Noopeli saada? On siinä kova homma.
Kiva kun oot nyt huolissas, kun tähän asti ootkin ollu niin kiinnostunut.
Oliko pakko?
Mitä mä tein? Tällee just Suomes puhutaan.
Kulta, antaisit olla.
(kovaääninen kolahdus)
On tapana sanoa jotakin.
Sanoin emännälle ennen kuin... ennen kuin kuoli -
että on monta asiaa, mitä ei saa takaisin.
Niin kuin kivutonta selkää -
kestävyysjuoksumenestystä ja yhteistä elämää.
Ja Kolehmaiselle lainattua sirkkeliä. Palauta se!
Kyllä sinä saat sen sirkkelisi. Vaikka huomispäivänä.
Palaan puheeseen.
Kyllä minä niin mieleni pahoitin, kun tuli suru.
Silloin muistaa asioita.
Emäntä vaati häävalssin.
Kyllä en tanssi. Oli pakko.
Uhkasi, että muuten jää liitto lyhyeksi.
Poikani Hessu. Ja Pekka.
Aikanne opettelitte minun talossani olemaan ihmisiä.
Lähditte.
Seinät hiljeni.
Emäntä meni keittiöön tiskaamaan.
Elikkäs itkemään.
Minä laitoin telkkaria lujemmalle.
Emäntä halusi yhteistä puhetta.
Minulle riitti yhteinen hiljaisuus.
Ei muuta. Minun hautajaisiini sitten kahvi ja vissyvesi riittää.
Arkku on omaa tuotantoa.
Tässä puhe, tuossa kaakut.
Muistelkaa. Minä lähden tästä kuolemaan.
Sietämätön äijä.
Se tosiaan tekee arkkua. Se on etuotsalohkodementia.
Mulla on ikävä äitiä.
Pitäähän tommoselle nyt joku loppusijotuspaikka olla.
(puhelin soi) Ihanaa rakas, et oot tollee herkillä.
Salute. - Mitä mä nyt taas oon tehny?
Tunteet on Suomes tämmösiä.
No niin isä, me lähetään. - Näkemiin.
Isä. Kai sä ymmärrät, et jos sä teet itsarin -
niin se on meille muille erittäin traumaattista. -Häh?
Jos meinaat ampua kuulan nuppin tai vetää ittes keijoon -
me syyllistytään heitteillejättöön, kun tästä lähetään.
Kyllä ei olla ittensätappajia.
Se on sotkusta puuhaa.
No, mihin sä ajattelit kuolla?
Saunaan. Meidän suvussa on kuoltu saunaan.
Syötkö sä verenpainelääkkeitä?
Kyllä on pumppumittarit tuvassa.
Ite katoin. Hyvät on lukemat. Korkeet.
Haluutko tietää, mikä sulla on? Sulla on etuotsalohkodementia.
Aivan mahtavaa. Nyt Hessu, oikeesti.
Mites ois 17. lokakuuta? Olisko hyvä päivä heittää lusikka nurkkaan?
Laitetaanko oikein kalenteriin? - No laita.
No nyt on laitettu. Isä kuolee. Paikka: sen sauna.
No ni. Ei muuta ku kiitos hyvistä bileistä ja olipa taas mukava tavata.
No hän on nyt tälläsen tähän päättänyt...
Isä, mä soitan sulle viikonloppuna. (Pekka) -Minä en.
Pekka.
Oliko pakko?
Äidin hautajaispäivänä?
(Katri) Ollaan yhteyksissä.
(Pekka) Pesukone pihassa. Turha tätä on pitkittää.
Mä etin sille sen loppusijotuspaikan. - Tarkotat varmaan hoitopaikkaa.
(Katri) No tämähän meni kivasti. Taas vaihteeks.
Hertta.
(nainen puhuu thaita)
(hälinää thain kielellä)
Hoidamme puhumalla.
Kyllä ei ole ollu helppo päivä.
Kuuskymmentä vuotta emännän kanssa yhdessä.
Että ei tässä ihminen näe, mihinkä astuu.
Kyllä ei tule suruvettä minun silmästä.
(thaita)
Jaa että, mitenkä että?
(thaita)
(yleistä hälinää)
(Pekka) Helsinki Business Forum. Erittäin tärkeä paikka.
Näitä vältät: juoppoja, kusettajia ja suomalaisia.
Tarttuu vaan diabetes ja välivuosihöpötykset.
Verkostoidut jenkkien kanssa.
Ne on ärsyttäviä, mutta mä tiedän että sä totut niihin nopeesti.
Voi, Sofia. Nää on sun elämäs tärkeimmät vuodet.
Kato mua.
Mä vaan haluun, et sä saat ihan toiset lähdöt kuin minä.
Täs on sulle rinnakkaiskortti. Käytät fiksusti.
Kiitti. - Kulta, hali.
Laitetaan viestiä.
No niin, kulta. Mennääs jo. Pitää hoitaa se ukon loppusijotuspaikka.
Sitten ne meetingit ja nämä näin.
Heippa. - Heippa.
InterCity 50 Tampereelta Helsinkiin saapuu ja lähtee raiteelta yksi.
(löylyn heittämisen ääntä)
(Hertan ääni) Vinttihuoneessa 17.4.1954.
Rakas. Sanoit, ettet käytä sellaisia sanoja. Ei sinun tarvitse, kun...
Moi. Mitäpä luet? - Mitä? Kyllä ei säikytellä ihmistä.
Pappa rakas. Ihana nähdä taas.
Kyllä ei käytetä isoja sanoja kevyesti.
Tunteita voi olla vasta kun tuntee. Me emme tunne.
Mä jään tänne. - Kyllä ei käy.
Jonkunhan pitää pitää susta huolta.
Kuule, itte on ittestä pidetty huolta.
Sä tarviit apua. Kato hei, mä voin nukkuu tuol yläkerrassa.
Likka!
Ihan mahtavaa. Oliks sul sauna päällä? Nättii! Naisten vuoro!
Boyaka!
Voi vitsi, mä muistan ton ämpärin ja sit näit oksia, millä hakataan.
Ei vitsi siistii.
Se on kiulu ja vihta. Ja tyttö voi jatkaa matkaa.
Kuolen kahden kuukauden kuluttua. Ei tämä ole mikään majatalo.
Mä nyt kuitenkin olen täällä. Tai siis mulla oli sua ihan hirvee ikävä.
Kiitti, pappa. Nukutsä sängyssä vai arkussa?
Se on sitten yks yö! Kuulitko, tyttö? Yks yö!
Joo, mun mieheni pohtii, että onko se depressiota vai dementiaa.
Se on etuotsalohkodementia. Aika upscalessa nää teidän hinnat.
Niin mitkä on missä? - Ei mitään.
No, kai siitä pitää maksaa, et saa olla rauhassa.
Niin, hän tarkoittaa, että on turvaton olo -
kun ei tiedetä, miten kotopuolessa pärjäillään.
Mitä tää oli, kuustoista neliöö? - Kyllä.
Saa ite sisustaa? - Kyllä.
Tää on aika viihtyisä.
Mietitte rauhassa ja laitetaan sitten paperit vetämään.
Voisitte täyttää elämänkaarilomakkeen omalla ajalla. -Pekka.
Lähetään, kulta, sinne Aulangolle. Tää on niin masentavaa.
Seksiloma pidetään, kävi miten kävi.
Siis, loma pidetään. Perusloma.
Mä opin tääl uimaan. Mä olin ehkä viis. Siit on ihan sikakauan.
Me mentiin mummin kans sellaselle lammelle. Mä en muista paljon -
mut siel oli korkee kallionkieleke, sen mä muistan.
Tää on ihan sikahyvää. Mitä tää on?
Sikaa. Ruskeessa kastikkeessa. Keitinperunaa.
Kelaa jos faija tarjois tällästä jossain diplomaatti-illallisilla.
Oui, monsieur Ambassador.
Cette sauce bruné avec pommes de terres. C´est bon!
On hävitty sököringissä tuhansia? - Hä?
Tarvit rahaa, vai?
En mä tarvi rahaa. Mä tarvin rauhaa.
Et sä aio syödä noita loppuja?
Oikeesti, tää on ihan karmeeta mättöö.
Kolehmainen! Kolehmainen!
Rauhotu ny, hyvä ihminen. Kyllä sinä saat sen sirkkelis.
Se on raskaana. - Sirkkeli?
Tyttö. Se tuli vaan tonne, lupaa kysymättä, minun tontille.
Minä tajusin kaiken. Oon nähnyt samat merkit.
Sekä vaimostani että useista lehmistä.
Otas tuolit.
(Mielensäpahoittaja) Joo-o.
Pitäähän niitä suojella. Raskaana olevia.
Eikös se ole yleensä tapana?
Aika hyvä tapa, mun mielestä.
Kyllä ei tule riittämään perunat. Jätin ittelleni vaan pari ämpäriä.
Voi olla että joudun ottamaan osan sulta takaisin.
Niin.
Perunat tuo ja perunat vie.
Epämiehekästä.
(Mielensäpahoittaja murahtaa)
(puhelin hälyttää)
Mä en taaskaan kattonu sitä palloo.
Ois pitäny kattoo sitä palloo. Mikä siin on etten mä muista?
Ei se vastaa. Se ei vastannu illallakaan. - Ei tietenkään.
Ne on istunu Helsingissä kansain- välisessä porukassa pikkutunneille.
Helsinki Business Forum.
Se on just oikee kasvualusta meidän tytölle. -Joo.
Ei huolestuta. - Eihän me huolestuta yhtään.
Mä oon niin odottanu tätä lomaa.
Ei pilata hyvää seksiä huolilla.
Ollaaks me ihan kauheita, kun me ollaan karattu tälleen kaksin? -Ei.
Se on perustarve. Muista kattoo palloo. Kato palloo.
Mä soitan Sofialle heti kierroksen jälkeen. - Aika nätti.
(metallimusiikkia radiosta)
On näemmä yhtä vetelä meininki kuin 30 vuotta sitten.
Ankkaa luetaan ja mökämusiikkia soitetaan -
vaikka aurinko on keskellä taivasta.
(radio kiinni)
Tästäkö huoneesta faija lähti maailmalle 16-vuotiaana?
Kunnon takajee-jee.
Oliks sul jotain mulle?
Onko sulhasta? - Mitä?
No vaikka sieltä ATK: sta löytyny?
Että onko elämä likalla mallillaan?
Talon paikka katottuna?
Kyllä jos liike-elämää opiskellaan, sillon ei vekseleitä oteta.
Kyllä ei. - Okei.
No siis... ai et onko miestä? No ei oo, mitä se sua kiinnostaa?
Ja onko taloo? No juu ei, en todellakaan aio ottaa lainaa -
täs markkinatilanteessa. - No justiinsa, sillä lailla.
Sitä vaan, että huolenpitäjä pitää olla ihmisellä.
Mm...
Voitaisko mennä kauppaan?
No... Mennään kauppaan.
Onks toi mummin papiljotti? Onks toi mummin hius?
Tuosta muistan, miltä emännän tukka tuntu.
Siitä kun ajattelee alaspäin, muistan miltä lantio tuntu käden alla.
Kyllä on yksi papiljotti enemmän kuin tuhat kuvaa hipasupuhelimessa.
Nyt kaikkee.
Ai vitsi nää on hyviä.
Tää on mulle hyvä.
Hei, otetaaks oliiveja? Otetaan.
Kaurajuomaa.
(kuulutus) Pullonpalautuksessa tarvitaan apua.
Niin. Sinulla on nyt tämä traumatilanne. Puolison poismeno.
Sisäinen tyhjyys.
Sitä tietysti kuvittelee täyttävänsä ylenpalttisuudella -
mutta näin lääkärin ominaisuudessa muistutan...
Minä syön perunaa. Sofialla on nälkä.
Jaaha. Kasvava nuori. Maratoonari?
Joku kestävyyslaji, veikkaan. - Joo, elämä.
Kiitos vaan Kivinkinen kaikesta. Eli ei mistään.
Äläpäs nyt.
Siellä on Eskortti pihalla. Kukas sen sinne ajoi?
Sinulla ei ole korttia, minä sen sinulta henkilökohtaisesti pois otin.
Ja minä sen henkilökohtasesti otin.
Osaavalta mieheltä kortti pois. Mies elämänsä kunnossa.
Mutta ethän sinä nyt voi noin vain ilman... Se on rikos ja vakava asia.
Pitää soittaa poliisi.
Ei pappa ajanu. Mä ajoin. Vai mitä, pappa?
Sinulla on kortti?
Tietty. Mä ajoin jo 16-vuotiaana Belgiassa. Mä ajan tosi paljon.
Suomessa saa ajaa ainoastaan täysi-ikäinen. Minkäs ikänen olet?
Mä oon syntynyt vuonna 2000. Kai sä siitä osaat laskea?
Mä ajan oikeesti tosi paljon. Näkisit ne liikenneympyrät Belgiassa.
Täällä vaan metsää, metsää, lehmä. Metsää, metsää, lato ja suora tie.
Ihan lellii. Mennään, pappa.
En ees periaattees valehdellu. Mä oon syntyny vuonna 2000, marraskuussa.
Pannaanko pakasteita pikku pussiin? - Mihin?
248 euroa ja 71 senttiä.
Mitä? Kyllä ei mikään maailmassa maksa yli 200 euroa.
Mä maksan. - Kiitos.
Oliko teillä S-korttia?
Parkkipaikalla on. Minä käyn tässä kaupassa kerran viikossa.
Joka kerta kysytään minun Eskortista.
Joka kerta minä vastaan "parkkipaikalla", voi hyvänen aika.
No niin, nyt mennään pappa.
Joo.
Ole hyvä, Sofia.
Herrasmies avaa aina naiselle oven.
Mä en oo ikinä ajanut autoo...
Iloisia aikoja.
Nyt ei auta muu kuin startata. - Ei.
Tuossa avaimet.
Laita virtalukkoon siellä vasemmalla. Ja väännät. Kytkin, kytkin! -Täh?
Nyt emme hätäile.
Kytkin on vasemman jalan luona, keskellä on jarru ja oikeella kaasu.
Nyt painat kytkimen alas. Kytkin alas. Noin. Minä olen keppimiehenä.
Starttaa. Noin. Erittäin hyvä. Sitten liu´utat kytkintä -
ja varovasti kaasua. Hitaasti me lähdemme näin.
Kaasua, kaasua, kaasua.
(Sofia huutaa)
Huhhuh.
Hyvä. Jatketaan kaikessa rauhassa.
Ajat tuosta ja käännytään oikealle.
Oikeelle, joo. Oikeelle, käännä oikeelle.
Hyvin menee, nyt suorista. Hyvä, hyvä. Hyvin menee.
Käänny tuosta kulman taakse niin vaihdetaan kuski.
Emme muuten vaihdakaan. Kivinkinen kiinni takapuskurissa.
Älä sinä tyttö siitä välitä.
Sillä on sama matka Puropajun risteykseen saakka.
Huhhuh, helpompiakin paikkoja on ollu -
kuten esmes Lahti 2001. - Pappa...
Sitten nitkutamme. - Mitä?
Tässä yksilössä täytyy hypätä suoraan ykköseltä kolmoselle.
Mitä? Miks? - Älä kysele.
Kytkin pohjaan. Ja nyt se on siellä. Ja sitten eikun mennään.
Läpyt, pappa, läpyt. - Mitä?
Don´t leave me hanging. - Päivää.
Ylhäältä kätellään. Kyllä ei.
Joo.
(Sofia kiljahtaa ilosta)
(Sofia nauraa)
Voi vitsi! Pappa, mä ajoin autoa.
Sä oot paras!
Kiitti ihan sikana, kyl sä oot oikeesti maailman paras opettaja.
Missäs isä ja äiti luulee sinun olevan?
Mä otan nää ostokset täältä. - Vastaa.
Helsingissä. Mä sanoin, että mä meen Helsinki Business Forumiin -
ja verkostoidun niin perkeleesti. Sit mä jaan käyntikortteja silleen:
"I´m Sofia. 1st year undergraduate at Princeton. Lovely to meet you."
Jos ei verkostoidu ja nuoleskele, se on hukkaelämää tiedät kenen mielestä.
Anteeks vaan, mä voin kyl lähtee.
Anteeks kun oon olemassa ja sori kun oon syntyny.
Mä nyt vien nää ostokset tonne sisälle.
Pistä ne kassit maahan. Sinä et kanna. Sulla on muuta kantamista.
Sinä odotat.
Ketä muka?
Sitähän me ei tiedetä ennen kuin se syntyy.
Ihmisen lasta sinä odotat.
Tehääks me niitä nuudeleita?
(puhelin värisee)
Ei vastaa vieläkään. - Älä oo hysteerinen.
En ole hysteerinen. Tajuaahan se, että sen pitää lukea joka päivä?
Sisäistetysti. Princetonissa sun pitää erottua heti.
Pilaa elämänsä ryyppäämällä suomalaisten kanssa niin kuin moni.
Oi, miten mä vihaan Suomea.
Saunarauha, saunarauha.
Kahdessa vuodessa ylioppilas. Ekalla yrittämällä Princetoniin.
Siis ihan supertyttö, aina ollut.
Asia ei nyt ihan mulle kuulu, mutta annattehan te nuorelle tilaa kasvaa?
Jos ei anna, niin hän ottaa sen tilan ihan itse.
Sama kokemus. - Niin on.
Minä tukahdutin sen meidän Seijan, eikä siitä mitään hyvää seurannut.
Seijastahan tuli alkoholisti.
Mitä sä nyt tollasta kaikille?
Joo, ei nää oo helppoja asioita kellekään.
Muistutan saunarauhasta.
Nuori ihminen on semmonen heittämätön noppa. - Se on just näin.
Heittämätön noppa. - Näin on.
Bon appétit.
Kyllä ei ole tapana syödä kengännaruja.
Tota noin, Sohvi... - Mm.
Ensimmäinen on aina paras.
Kun nykyään vaihdetaan heti kun autossa on ruostepilkku -
tai ryppy avioliitossa.
Naisetkin keskenään.
On erilaista ransrostiittia -
ja värikaari-ihmistä.
Eikä siinä mitään, miehetki keskenään -
ja kuuluuko minulle? Ei kuulu, ellei se uusi elämä istu minun keittiössä.
Selvä. Tilanne meni näin. Me oltiin Rue La Cartilla. (tekno alkaa soida)
Minä, André, Juliette, Bol, Marcel ja Gita. Ne on mun luokkakavereita.
Me oltiin La Mirano -nimisessä baarissa cocktail-workshopissa.
Aivan ihana mesta. Sä voit ite tehdä drinkkis siellä baarimestarin kaa -
et laittaa vaikka vaniljajäätelöö, vodkaa ja basilikaa. Sellast fuusioo.
Sit siihen tuli sellasii tyyppei.
Mulla oli upee asu, siis kaikki aivan mintis.
Ja sit ihan välitön flingi sen yhen tumman kaa. Mentiin tanssilattialle.
Alko tunteet pikku hiljaa kuumenemaan ja me vähän hiplattiin toisiamme -
ja tiedettiin, et täältä lähetään kahestaan.
(kovaa soiva teknomusiikki peittää puheen alleen)
...multa vaatteet päältä!
(musiikki loppuu)
Ja siis täähän oli vasta eka kierros!
(musiikki jatkuu)
(musiikki vaimenee)
...aamuun asti ja sit mä nukahdin. Kun mä heräsin, niin se oli häipynyt.
Ja sen koommin ei oo jäbää näkyny.
Enkä mä ees tiedä sen nimee.
Mä olin vähän kännissä ja tyhmä ja lapsellinen.
Ja nyt mä oon sit pilannu kaiken.
Joo, kyllä ei.
Mä en ees tajunnu, että oon raskaana ennen kuin se oli viikolla 12.
Mul on aina epäsäännölliset menkat -
ja sit mä vaan ajattelin, et se on stressiä. Mä luin pääsykokeisiin -
mut mä oon parhaimmillani paineen alla. Isä aina sanoo niin.
Kyllä minä niin mieleni pahotin, kun radiossa sanottiin, että jumppa -
auttaa selkäkipuihin iästä riippumatta. Kyllä ei auta.
Miten toi nyt tähän liittyy?
Synnytyksessä tarvitaan vahvaa selkää -
ja nuoriso on menny veltoks ja...
Kyllä sun täytyy äitille sanoo, miten asiat on. Ja kai sitte isälleskin.
Mitä sä luulet, mitä mun isä sanoo?
Niin.
(puhelin värisee)
Moi, isi. Mitä nyt? Mä oon täällä...
Helsingissä, Business Forumissa.
Slushin pop-up. Tääl on tämmönen innovation think tank.
Joo, tosi hienoja kontakteja.
Mua vastapäätä istuu eteläkorealainen high tech -sijoittaja -
Pau Wong Bruce Lee. Papa Wong.
Tosi hyvin, mut tääl on vaan vähän kiire.
Papa Wong järjestää get-togetherin nuorille lahjakkuuksille.
Mites siellä? - No, työntäyteistä.
Pitää isoisäs tulevaisuutta miettiä. Äitis laittaa sulle rahaa tulemaan -
että pärjäät tässä kalliissa maassa -
jossa joku vakuumipakattu vettyny ruisleipä maksaa 4,80.
Brysselissä sä syöt... - No niin, Pekka. Kieppi poikki.
Pitää lopettaa. - Pus pus, pupu.
Kuuntele. Elämänkaarilomake.
Millaiset asiat voisivat tuottaa mielihyvää tai ilahduttaa potilasta?
En tanssi, en laula, en juhli.
Se on aina sen syntymäpäiväilmoitus. - Et kai sä noin aio sinne kirjoittaa?
Totta kai, mä kirjotan totuuden. Tärkeimmät luonteenpiirteet?
Pitäiskö laittaa, että saatanan sutki seuramies?
Mikä oli? Kuvailkaa tärkeitä suhteita ystäviinsä. Kun sillä ei ole ystäviä.
Ei voi olla tekemisissä, jos toinen on syntynyt sotien jälkeen.
En aio olla paikalla, kun tota paperia palautetaan.
Vaimo! Katso ja ilahdu.
Kato. Mä meen nyt uimaan.
(Pekka huudahtaa)
Missä on Tiiriön Prisma? Sofia on käyttänyt korttia siellä.
(Sofia selvittää kurkkuaan)
Kyllä ei sotketa järjestystä.
Tosi hieno tää sun arkku.
Hyvä kuolema odotti.
Nyt pakotetaan ottamaan kantaa ja reageeraamaan.
Omien penikoitten kasvattaminen pitäis riittää.
Nyt on käsissä niitten pentu ja vielä seuraavakin.
(lankapuhelin soi)
Vodkaa sotketaan jäätelöön. Tuntemattomia rakastetaan.
Ette osaa olla hiljaa tärkeistä asioista.
Haloo.
No minä itte.
Ai Pekka? Jaaha.
Ai että onko plikka täällä?
No miksi semmonen maailmantyttö tänne sysi-Suomeen tulis?
Minkä takia menet antamaan luottokorttia nuorisolle?
Käteisellä ihminen pärjää.
Olisit kasvattanu plikan kunnolla. - Anteeks... Anteeks!
Josko sulta puuttuu nyt se keskusteluyhteys tyttöön?
Sinäkö nyt... Mitä sä käppänä selität?
On laitettu pelkkää sähköviestiä, aateekoolla.
Oisko tyttö sillä kasvanu vinoon?
Miten sä mykkä kehtaat?
Kyllä en kuuntele huutoo kuin keihäänheittäjiltä -
ja sinusta ei sellaseks ollu. Kuulemiin.
Haloo? Saatana!
Hys.
Kiitos, pappa.
Kyllä en ole koskaan vielä valehdellu.
Saatana!
Enkä kiroillu. No, nyt on sitte seki tehty.
(Kolehmainen) Kävikö pahasti? Onko hätä?
Kolehmainen pitäytyy omissa asioissa, kiitos.
Tuliko likasta vedet?
Mitä? Siis tietääks toikin?
Laitoit varmaan myös instaan ja snappiin?
No, heitä en tunne, mutta Kolehmaista tarvitsen.
Pappa hei. Mun isä, äiti, kukaan ystävistä ei tiedä tätä asiaa -
mut sen sijaan sinä ja joku sun naapurin ukko...
Kolehmainen!
Onks tolla joku superkuulo? - On. Jo armeijassa sitä ihmettelivät.
Mutta nyt naapurit, kumpikin nukkumaan. Aamulla selkeempää.
Kolehmainen on oikeessa. Jäät vielä toiseks yöksi.
Aamulla juomme kahvit, olemme hiljaa.
Teemme yhteisiä asioita.
Onko plikalla pyykkiä? - Täh?
Tämä on emäntien homma, mutta koska kone on ulkona -
se on ulkohomma elikkä isäntien homma.
Keskusteluyhteys.
Voisko vähän kenties miettiä omaa keskusteluyhteyttä minuun?
Saatanan käppänä! - Hei.
Ensinnäkin, sille kortille on olemassa joku ihan looginen selitys.
Keskusteluyhteys. Voi vittu.
Nyt Pekka kuuntelet. Nyt kuuntelet. Laita silmät kiinni.
Sinnekö se nyt on menny? Sinne se on menny, sen käppänän luokse.
Valehtelee mulle. Miksei se ole Business Forumissa?
Pystytkö sä oikeasti kuvittelemaan meidän Sofiaa -
syömässä perunaa ja ruskeaa kastiketta?
Meidän Sofia puuceessä?
Juomassa piimää? Tai kotikaljaa?
No niin.
Ei kun nakuttelevat sitä arkkua siellä.
Ei vaan ajattele. Toisessa kädessä maksamakkara, toisella lypsää lehmää.
Hei nyt. Ei kestä oikeesti.
Anteeksi. Nyt kyllä pitäis antaa muille ruokarauha. -Se on just näin.
Pekka, muista saunarauha. Ruokarauha. - Kyllä, kyllä.
Joo, hoituu.
Pankkikortti on luultavasti pudonnut, joku toinen on käyttänyt sitä.
Kuoletetaan se saman tien, soitetaan tytölle huomenna.
Ei kun hei, Sofia syömässä viiliä ja talkkunaa. Ei!
Kiitos viinistä. Katsovat Kalevan kisoja.
(ovi käy)
(Mielensäpahoittaja murahtaa)
Noin. Emäntien jalat palelevat.
(Hertta) Toivottavasti Pöntiön kunnantalo valmistuu pian -
että saan sinut takaisin luokseni.
Toivottavasti saat jostain villasukat lainaksi, koska tännehän ne jäivät -
kamarin sängyn alle.
On ikävä. Sanoit, ettet osaa sitäkään sanaa käyttää.
Tuletkos estämään? Ikävä.
Äitisi puhuu kovasti häistä. Olen minäkin niitä ajatellut.
Odotan ja jännitän. Häävalssi.
Kyllä tanssit, ukkoseni.
Herra Sinä Itte, tiedätkö kuinka pitkään me olemme jo olleet hiljaa?
Minä tiedän. 29 vuorokautta. Kun sinä et puhu mitään, ei minunkaan kannata.
Ja minkä vuoksi? Siksi, että minä olen lisännyt patteriin lämpöä.
Täällä on lapsia talossa. Minulla on kädet täynnä töitä. Sinulla myös.
Ne patterit ovat siksi, ettei enää tarvitse lämmittää puulla.
Kyllä sä taas nyt mieles pahotit, kun et saa itte omaa hautaas kaivaa.
Hertta.
Pitäiskö vallan kuukausi olla puhumatta?
Nyt se mieli vasta pahottuki.
Minä itte vaan ja minun paha mieli.
Jurnuti, jurnuti.
(naurua)
Ai kauheeta!
Ai jumalan pyssyt ja puukuulat!
(naurua)
Nauraksä mulle?
Pappa! Mitä sä oikein meuhkaat?
Se kolmas porras on liukas. Varo sitä.
Okei.
(portaat narisevat)
Kiitti.
(kuppi putoaa kolahtaen)
(linnut laulavat)
Kuka täällä on tyhmä? - Mää!
(linnun laulua)
(Sofia karjuu)
(lampaan määkimistä)
Pää kiinni!
(kirkaisu)
(iloista huutoa)
Emännän.
Likka!
SAAT TURPAAN JOS MENET
Äpryk.
(Pekka) No moi, on yritetty tavotella.
Mitä äpryk?
Häh? - Arvaa missä mä olen?
Sä olet Signam Butnamin luennolla. Katsoin just teidän aikataulun.
Immateriaalioikeudet, immaterial rights.
Joo, todella luova meininki täällä alkutuotannossa.
Me ollaan Sofia oltu vähän huolissaan.
Mä nään ihan älyttömän pitkälle.
Kyllä kyllä, visioita pitää olla. Mutta ootko lukenut vai humputellut?
Joo. - Kumpaa?
Tietenkin en oo lukenu, mä oon humputellu.
Hei haloo, mä oon ihan metsässä. Mä oon raskaana.
Ehe ehe, Sofia. - Ehe ehe, isä.
Onks oikeesti kaikki hyvin?
Ainahan mul on kaikki hyvin. Kun mä on niin hyvä, niinku tiedät.
Näin se on. Me suljettiin sun kortti, kun tajuttiin, että se on pudonnut.
Me luultiin jopa hetken, että... Jumalauta kun rupes taas naurattaa...
Anna puhelin äidille. - Joo. Pus pus, pupu.
Katri, Sofia. - (Katri) Kulta, moi! No?
Tä? Soitin vaan sitä, että voitasko me joskus tehä ruskeaa kastiketta?
Mitä? - Ja äiti...
No? - Mä rakastan teitä.
Voi, ihanaa. Sofia. Kulta? Haloo?
Pappa. Vetelä meininki, vaikka aurinko keskellä taivasta.
Ankkaako luettu tähän asti, mitä?
Pappaleissön, alkaako ote livetä? - Leissön?
Mitä sä täällä? Eiks sul oo kiire rakentaa sitä arkkua?
Sehän jää kohta kesken, kun heität lusikan nurkkaan.
Kyllä ei ole turvallinen paikka se.
Onks tää muka oikeesti isän rakentama?
Ei kuunnellut Pekka minua. Jätelaudasta halusi ite rakentaa.
Minä lupasin sillä ehdolla, että tulee hyvä.
Ei tullu hyvä, tuli huono.
Minä sanoin sen sille. Suuttu. Ei halunnu oppia.
Et sanonu kymmenen vanhalle noin. - Opetin.
Kamoon, täähän on hieno. Tää on kestäny kaikki nää vuodet.
(kirkaisu)
Minähän sanoin, että se on huono!
Pitikö mennä, pitikö kiivetä?
Ihminen raskaana, voi hyvänen aika. Sattuiko? -Ei.
Ja ei ole annettu lupaa käyttää emännän kuppia.
Tiskikaappiin palautetaan puhtaana, jos otetaan ja käytetään.
No voi vittu, anteeks.
Asioilla pitää olla paikkansa.
Sulla on sit varmaan mullekin joku paikka.
Haluutsä et mä lähen, vai? - Raskaana olevat emännät ei kiipeile.
Emmä voinu tietää, ettei sitä mummin kuppia saa käyttää.
Kuulitsä? Todella epäkohteliasta, ettei vastaa.
(huohotusta)
Mikä mättää? Sä et oo messissä. - Oon, oon.
Mitä sä mietit?
Rakkautta. - Aivan.
Sofia sano, et se rakastaa meitä. - Niin. Se on just hienoo.
No joo, mutku Sofia ei koskaan sano niin.
Meidän perheessä ei me puhuta niin.
Tai siis minä puhun, mutta sinä et.
Oonks mä nyt taas tehny jotain?
Voitasko me käsitellä tää asia kohta?
Ei. Ei kun nyt me lähetään sinne.
Minne? Kesken hienon yhdynnän?
Ei kun nyt on jotain. Soita Hessulle. Se tulee sen ukon kanssa toimeen.
Sano että lähtee saman tien ajamaan sinne.
Sä ite äsken sanoit, et kaikki on OK. Eiks me nyt voitais vähän...
Pekka. Äidin vaisto. Ala soittaa.
Sä rakastat mua, eiks niin?
Sä pelkäät.
Kyllä on isot sanat pienellä likalla.
Sä tykkäät musta ja sua pelottaa.
Kato kun just kun pitäs kuolla, niin alkaa tulla niitä vaikeita tunteita.
Mihin sä ees aattelit kuolla? Onks sul joku syöpä, vai?
Näetkö tuon puun tuolla?
Minun isäni istutti sen silloin kun minä synnyin.
Se alkaa olla nyt juuresta kuollut. Se täytyy kaataa.
Niin se vaan menee.
Ei tarvi tautia siihen, että voimat hiipuu.
Emäntä meni. Ei oo tänne jäämiselle mitään syytä.
Sä tykkäsit mummista ihan sikana.
Siasta tykkään kyllä.
No älä vaan myönnä mitään.
Mitä järkee sun on ees rakentaa arkkua, jos millään ei oo väliä?
Mikset vaan mee tonne kuoppaan makaan?
Niin. Minä kysyin rakennusvirastosta, saanko polttaa itteni tuossa pihassa.
Eivät suostuneet. Hykieniamääräykset estävät.
Onpa jännää ettei rakennusvirasto lähtenyt tähän.
Mieluummin kuolen näin -
kuin makaan vuosikausia kuolasuisena vuodepotilaana.
Ai niinku mummi? - Mummista et puhu tuolla tavalla.
Miksen? Sehän oli lopussa ihan vihannes.
Sä toivoit et se kuolis jo. - Toivoin?
Kuka sulle tommosta on päähän laittanu? Isäskö? Rienausta!
Vierailu oli tässä. Jos oli tarkotus pahoittaa mieli, niin nyt onnistuit.
Pappa, anteeks.
Seinässä on tasku. Siel on bussiaikataulu.
Okei. Joo, mä haen mun kamat.
(lankapuhelin soi)
Et sä aio vastata?
Täälläkö ne bussiaikataulut oli?
(Sofia huokailee)
Potkiiko se?
Koska on aika? Millon tulee ihminen maailmaan?
Emmä tiedä. Kyllä täs kai vielä on, tai en mä oo varma.
Voi hyvänen aika. No, mitä ne sano siellä neuvolassa?
Siellä Belgian Arvo Ylpön neuvolassa?
Olet käynyt? Et ole.
Putoilet majoista etkä käy neuvolassa. Nyt mentiin.
(thaimaalaiset huutavat)
Kop khun kha! Kop khun kha! - Mitä sä huusit?
Kop khun kha. Se on morjens noitten kielellä.
Kenen noitten?
Mun kavereitten tuolla mettässä. Ne on semmosia pieniä. Ihan pikkasia.
Okei. Keskitypä ajamiseen.
(vauvojen itkua)
Nälkä kiukuttaa ihmistä.
Ruokaa suuhun, niin loppuu kitinä.
Ootsä Sofia? Ole hyvä.
Kyllä ei. Jaaha.
17 vuotta.
Sä olet alaikäinen. Ja asut Belgiassa.
Entä lapsen isä? Onko hän...
Että asuuko hän Suomessa vai Belgiassa?
Likka putosi puusta, kun isänsä huonosti teki.
Tutkii nyt, että onko kaikki kunnossa.
Te ette kuitenkaan ole isä? - Olen.
Pappa!
Kahden pojan isä. Hessu ja Pekka. Hänelle minä olen pappa.
Joo. Eli isästä ei... - Ei.
Se on se mies, joka sotkee jäätelön ja vodkan.
Anteeks? - No, plikka selittää.
Aha. Elikkäs...
Olivat menneet muutama ulkomaalainen lättähattu plus hän -
paikalliseen saluunaan.
Nimiä en nyt muista. Joku Mitterantti tai Jäk Sirakki.
Siitä sitte taksi. Hissi. Hotellihuone.
Ja nyt sitten ollaan täällä sysi-Suomen neuvolassa. -Just.
Sitä Mitteraantia ei oo sen koommin näkyny. Ei kanna lättähatut vastuuta.
Hyvä, että oman tukkansa jaksavat kantaa.
Just. Kirjaan tänne, että isä tuntematon.
No niinhän mä juuri kerroin.
Viimeiset kuukautiset? - Emmä tiedä.
Vanhempien merkittävät sairaudet?
Isä on merkittävä idiootti. - Samaa mieltä.
Riskirakenteita tekee.
Minäpä kirjaan tänne, että isä merkittävä idioootti.
Terveystottumukset ennen raskautta? Alkoholi, tupakka, huumeet?
Emmä polta ees ruohoa. - Eikä pidäkään.
Ellei hallitse hommaa täydellisesti.
Minä opin kulottamisen isältäni.
Mä laitan nyt tän geelin tähän sun vatsan päälle. Tää on vähän kylmää.
Onks sulla jotain raskauteen liittyviä pelkoja? -Ei.
Haluisitsä kertoo mulle niistä peloista, joita sulla ei ole?
En. Emmä tiiä. Mä muutan Amerikkaan opiskelemaan.
Koska? - Kolmen kuukauden päästä.
Voi kultapieni, sä oot sillon viimesilläs.
(vauvan sydänäänet kuuluvat)
Pappa!
Tässä on pää. Sydän. Kymmenen sormea ja kymmenen varvasta.
Tääl on kaikki hyvin.
Mä annan teille kuvan tästä pienokaisesta.
Se on kuudennella kuulla.
Siinähän on ihminen.
Toukka yhdeksän kuukautta tuolla mahassa.
Ovat narulla toisissaan kiinni.
Hei. Sä voisit istua hetkeks.
Ei. Mulla on kaikki ihan hyvin. Tota okei, ovi. Joo, kiitos hei.
Se on kova paikka ton ikäselle. - Ja tämän ikäselle.
Likka! En oo mikään Vireeni enää. Likka!
Pysähtyy nyt!
Mä meen nyt tonne bussipysäkille ja sit mä lähden. Hyvästi, pappa.
Sofia! Ootko sä siellä?
Eiks maalaiset säilytä avainta aina jossain lähipiilossa?
Ei ollu kiven alla, ei ollu halkopinossa. Ei ollu liiterissä.
Avaintako etsitte? -Eiks sun pitäny tulla tänne paljon aikasemmin?
Mä poikkesin äidin haudalla. Eikä se ovi sitä paitsi ees oo lukossa.
Sitä pitää vaan vähän nostaa.
Poikkesit äidin haudalla, vaikka oot ainoo joka tietää miten pääsee sisää?
Tietäsit säkin, jos joskus kävisit.
No ni, veljesrauha. Muistutan veljesrauhasta.
Niin, Hessu. - Niin, Pekka.
Kato onks se tyttö täällä. Ettikää merkkejä.
Älä pomota. Ihme pomottaja.
Mikään ei täällä toimis, jos mä en pomottais.
Käydään äidin haudalla, vaik on sovittu et tullaan suoraan.
No ni, kato. Mitäs sanot tästä? - Se on sun naama.
Mitä? Ei, ei, ei. Ei, kun minä otin videokuvaa sinusta.
Selfie-moodi päällä, Tinderin takia.
Nyt en ymmärrä. - Älä sekota.
Sinä ajoit Tinderillä. Ei kun Eskortilla.
Kivinkinen, minä tarviin lääkäriajan.
Minä tuun tänään kolmelta. - Nyt et kuuntele. Mä olen lomalla.
Minä tulen kolmelta. - Jaa. No niin. Kiitos.
Tää on tätä.
(Mielensäpahoittaja hymisee)
Anteeks.
Mutta te ootte siis aivan varma, että mun tyttäreni Sofia ei oo täällä?
Kyllä kai mä huomaisin, jos täällä rupeis ylimääräsiä likkoja pyöriin.
Kerran tuli. Vuonna viiskytäkuus. Teidän äitinne.
Kiitos kaikesta tästä informaatiosta, ja ilmottakaa, jos kuulette jotain.
Kiitos.
Juu, tieto tulee. - Ihan kuin se ois tienny jotain.
(Pekka) Just tolleen Suomes ollaan. "Kakka tulee. Oho. Eipä tullu."
Kuulin! (Hessu) -Ei puhuta noin.
Mummi ei ollu kuolasuu.
Olin ilkee. Ei tartteis olla ilkee. Kaikki on vaan niin sekavaa.
No, oikeessa olit melkein.
En minä tahtonu, että emäntä kuolee.
Mutta tahdoin minä että emäntä pääsis jo pois.
Menemme häntä katsomaan.
(Pekka) Vaimo! - Joo.
(Pekka) Me pihautellaan sumpit. - Isä pitää kahvii yläkaapissa.
(Pekka) Ei täällä taida olla kuin suodatinkuraa.
Sofia oli heti mun sylissä.
Etkä antanu kenenkään koskee siihen.
Sopi niin hyvin siihen syliin.
Oltiiks me koskaan?
Ai isän sylissä?
(Pekka) Säälittää semmoset perheet, missä lasten pitää valehdella.
Onneks mulla ja Sofialla on ihan erityinen suhde.
Mä tunnen sen tytön niin läpikotaisin.
Hei, pojat löysi pullaa. - Löydettiin toisemme.
Äpryk, älä hempeile.
Se on varmaan siellä Helsingissä. - Mitä? Miten niin?
Mä luulen, että mun äidinvaisto meni tällä kertaa vähän mettään.
Ei. Lähetään kirkolta ettimään. Mä vien äidin haudalle kukkia samalla.
Hessu on käyny täällä. - Mistä tiiät?
Se toi äidilleen aina keltasia tulppaaneja.
Äitienpäivänä ja muullonkin.
Nytkin ajanu 200 kilometriä ja tuonu keltasia tulppaaneja.
Eipäs ole mulle soittanu. - Mun isä ei kyllä ajais.
Mistäs tiedät, ettei isäs tuu ettiin sua?
Ei tule. Mä osaan ohjailla niitä. Mä oon supervalehtelija.
Mummis sano aina, että piilosta leikitään siks, että joku löytäis.
Mennään.
(tohtori) 23 vuotta se hoki minulle, että muutu.
Mitäs minä, en sitten vissiin muuttunu. Yskäseppä.
Nokkakärryllä... Vielä... vei Iittalan astiat.
Tätähän tää nyt sitte on. Sinkkuelämää. Tinderistä löytyy.
(nuorison hälinää)
Miltäs pumppu kuulostaa? - Kyllä se ihan väkevästi pumppaa.
Entäs muuta?
Niin, Marketta veti ihan vakavaks -
ja asianajajan otti ja ositusta sitte...
Minun ruumiini toiminnot! Elänkö vielä pari vuotta?
Muuten vaikuttaa ihan hyvältä, mutta pikkusen on verenpaine kohollansa.
Pistät niitä linimenttejä. Kamferi- tippoja ja aspiriinia, että riittää.
Ethän sä syö lääkettä. - Nyt syön.
(hauskanpidon ääniä)
Joo.
Pappa. - Mm?
Sit jos mulla on lapsi, tai sit kun mulla on lapsi -
niin mitä mä teen, jos se haluu vaikka pelata korista -
tai frisbeetä, niin mitä mä oikeen teen?
(Mielensäpahoittaja murahtaa)
Kaikki järjestyy. Mennään.
Pekka! - Älä sano mitään.
Isä koski toiseen ihmiseen. - Hei.
Nyt tehdään niin, et jäädään tänne yöks.
Jää säki. Oo tasoittavana elementtinä.
Ei ollu kahvilassa. Ootteks te nähny mitään?
Ei tääl oo ketään. Jäädään tänne yöks.
Otetaan huone jostain motellista.
Hessu! -Motellista? Onks se enää olemassakaan?
Oliks hänellä luonnonkihara tukka vai onks toi niillä papiljoteilla tehty?
En usko, että papiljotteja hänellä.
Mitenhän ne raskaudet meni? - Siis Arvin raskaus?
Herranjumala, pappa, mummin raskaudet!
En kai mä nyt tässä jonkun Arvin raskauksista puhu!
Joo. Pienestä mahasta tulee iso maha.
Tulee kipristyksiä. Sitten täytyy tehdä pinnasänky.
Sitten jo haluavatkin laittaa isänsä hoivakotiin.
Oliks mummi kipee? Kuin pitkään se oli töissä?
Oliks niinku selkäkipuja? Pahoinvointia?
Viimesenä aamuna kävi lypsyllä ja hiihti siitä sitte synnyttämään.
Hiihti? -Saunassa ei halunnu, vaikka pidin lämpöjä.
Hiihtämällä pääsi keskussairaalaan nopeammin.
Mitä sä sit teit? - Yläkertaa.
Tarvittiin tilaa.
No siinä. Noin. - Kiitos.
Joo. Mä muistan, miltä tuossa tuntu olla.
No niin. Hilloa päälle.
Hei, nakkeja thai-kastikkeessa. Hämeen Hereford-piirakka.
Kevätkääryle a´la Juvonen.
Jessus, mä lupasin sulle glamour- seksiloman, ja tähän on päädytty.
Anna anteeks, vaimo.
Aattele, jotkut elää täällä vapaaehtosesti.
Kato, Pekka. Et oo muuttunu.
Kiitos. Ja kukas sä oot? - Tiaisen Harri! Moi.
Terve. - Moi moi.
Moi. Katri. -Harri. Terve. Ja asun täällä vapaaehtoisesti.
Ootko kortistossa? - Pekka.
Mitä? Mitä mä nyt taas tein? Tää on suomalaisuuden parhaita piirteitä.
Ei tarvi joka hetki olla niin poliittisesti korrekti. -Just näin.
Tervetuloa kylille. Jäätteks te pitkäks aikaa?
No ei ainakaan vapaaehtosesti. Me asutaan Brysselissä. -Okei.
Mä asuin siel kans jonkun aikaa, mut muutin takas.
Anteeks? - No tääl on kivaa.
Moi, Harri! - Moi.
Täs on tää sun chili-karjalanpaisti korianterilla ja sitruunaruoholla.
Loistavaa. Hei kiitti, Tumppi. - Kiitti, Harri. Nähään taas.
Toivottavasti viihdytte. Hei hei.
Onpa kivan olonen tyyppi. Ja komee.
Joo, Tiaisen Harri.
Ehkä, mutta sepä ei uskaltanu hypätä Jyrkkäkallion ponnulta. Toisin ku mä.
Pitäiskö mun ottaa toi sama? Toi chilikorianteri. Mikähän se on?
Mä en tätä moskaa syö. - Missä me sit syödään?
Tää on ihan hyvä paikka. - Ihan loistava. Kunnon fuusiokeittiö.
Mä lähen ainakin ABC: lle. Sielt saa makkarapannun kuudella eurolla.
Ja sielt saa voisilmäpullia.
Pekka. Hei, oikeesti.
Pekka!
("Säkkijärven polkka" soi radiossa)
Hilipatipippan, pippappaa!
Kyllä parhaat rytmit tulevat hanurista.
Tuu tanssimaan.
Sano isälle, et tulee tanssimaan.
En tanssi. En laula.
En juhli.
(Sofia nauraa)
Tuu näyttää muuvit!
("Miljoona ruusua" alkaa soida)
Hei, mä tiedän tän biisin! Tästä on tehty ihan mahtava versio.
Ei vitsi! Oota, missä se on? Se on täällä mulla. Tossa.
(moderni sovitus biisistä "Miljoona ruusua")
Mitä on löysäpöksylättähatut tehneet Vera Teleniukselle?
Onko tämmönen luvallista?
Huolehditaan Vera Teleniuksen immateriaalioikeuksista myöhemmin.
Älä jäkitä nyt! Let the beat take you!
Go with the flow!
Ja sit mennään!
Räppikädet! Hyvä!
Sieltä! Anna mennä!
Tanssaa! Tanssaa! Tanssaa!
Laula!
Tuoksua, tuoksua...
Mitä sä teet?
Mä lähen lenkille. Vedän vähän pidemmän.
(ovi käy)
Äiti.
Mä en kuullu autoa.
(Mielensäpahoittaja) Huomenta.
Huomenta.
Keitetäänkö kahvit?
No mikä ettei.
Pappa, sä katoit vaan kahdelle.
Ei ole kolmen pöytä tämä.
Muista, minkä takia piilosta leikitään.
Istumaan.
(Mielensäpahoittaja rykäisee)
Huutakaa, jos minua tarttette. Älkää toisillenne huutako.
Pitäiskö mun ostaa tommoset Crocsit? - Paskat markkinat.
Oharit teki. Ei tosiaan tullu, ei.
On se outoo, että kunnanlääkäri ei kelpaa.
Tää Tinder on ihan paskaa, naiset paskaa.
Kyllä maailma on menny oudoksi. - Onks nää aitoja?
Isäs kävi lääkärissä.
Mitä? Isä kävi lääkärissä? - Niin, eikä siinä mitään.
Sun naama? -Niin on. Mut siinä taustalla kuuluu Eskortti.
Isäs ajo. Ilman korttia, tyttäres kyydissä.
Kyl tää on melkomoista touhua.
Hessu! Mennään!
(Katri) Ja sä aiot pitää sen?
Ja sä uskot, että sä pystyt pitämään siitä huolta?
(Sofia) Uskon. Ja pystyn.
(Katri) Siinä tapauksessa mä autan sua niin paljon kuin mä ikinä osaan.
(Katri) Kaikki järjestyy.
Jaaha. Tämä muuttuukin isommaksi istunnoksi.
(auton ääni)
Eli sinä se oot täällä sitä piilotellu.
No ni, molemmat autoon. Isä lähtee hoitokotiin, tyttö Amerikkaan.
Lasketaas kierroksia heti alkuun, kun tässä ei oo mitään hätää. -Sofia.
No ni. Eiks oo kiva? Tyttö löyty, täysin turvassa, yhtenä kappaleena.
Paitsi etten mee Princetoniin. - Anna äiti hoitaa tämän.
Mitä täällä sekoillaan? Sinäkö oot sekoittanu sen pään?
Minkä takia se edes on täällä?
Pekka, kato... Täs on nyt semmonen juttu, että...
Mä olen raskaana.
Mitä on tapahtunut? - Harrastin seksiä.
Kenen kanssa? Kuka se on? No, kuka tietää?
Miks mua pidetään pimennossa? Tiedätkö sinä?
Minä suljin korvat -
mutta sen verran ymmärsin näistä Mitteraanteista ja Jäk Sirakeista -
että ihan kantasuomalaista geeniperimää ei nyt odotella.
Hyvä. Teet abortin. - Pekka!
Nyt suoraan terveyskeskukseen ja hoidetaan homma -
ja sinä lähdet Princetoniin.
(Mielensäpahoittaja) Se on kuudennella kuulla.
(Katri) Ei niillä viikoilla saa aborttia.
Minä oon nähny kuvan. Sil on kymmenen sormee ja kymmenen varvasta ja sydän.
Kukaan ei tuu koskaan tietämään koko asiasta. Minun tyttö tänne!
Irti!
Se on minun tyttö! - On se minunkin tyttö.
Tarkalleen ottaen, niin ei oo kummankaan.
Se on alaikäinen lapsi. - Kuuntele.
Sinä käppänä, kaikista maailman ihmisistä, älä tule tähän väliin.
Enpä olis uskonu, että joudun vielä näihin hommiin.
Sinua kasvattamaan. Pekka, nyt loppu riehuminen.
Just ton takia mä lähdin täältä.
Ymmärrätkö, että kukaan ei voi sietää tommosta ehdotonta oikeassa olijaa?
"Minä puhun harvoin mutta minä puhun asiaa."
"Kyllä minä nyt taas niin mieleni pahoitin."
Mistä sä nyt puhut?
Se puhu siitä, että sun ympärillä on semmonen pelon ilmapiiri.
Se on totta, Pekka.
Ei kun sinun! - Niin, niin. Ja sun myös.
Kaikki sun ainaset ehdottomat jutut ja jupinat, että näin on oikein...
Kummalle sä puhut? - Kummallekin.
Voisitko sinä nyt olla puuttumatta. Tää on sukuasia.
Älä puhu mun naiselle tolla tavalla.
Pyydän anteeksi.
Anteeks, Pekka, että sinusta on tullut minä. Hessu on oikeessa.
Isä pyys anteeksi.
(auton ovi sulkeutuu)
Mitä väliä? Ketä kiinnostaa?
Pekka. Mä pyydän, Sofian takia. Käyttäydy järkevästi.
Järkevästi? Mä käyttäydyn koko ajan järkevästi.
Mä olen ainoo järkevä täällä, te ootte ne epäjärkevät.
Tää on just se Suomi mitä mä vihaan ja minun tyttöä ette täällä kurista!
Se ajaa ilman keppimiestä! - Sofia!
Minun syy. - Isä!
Sofia! - Se ei pärjää ilman keppimiestä.
Seis!
Pysähdy! - Sofia!
Oikaistaan tästä.
Tule takaisin! - Minun syy.
Isä, älä juokse!
Älä juokse! Sun sydän ei kestä.
Sofia!
Herranjumala!
Pappa! - Isä, ootsä kunnossa?
Pappa! (Katri) -Mikä on nyt?
Mihin ottaa nyt?
Äiti! - Sofia!
Mä haen auton! - Tyttö autoon.
Tuokaa se tonne tielle.
Mikä on, Sofia?
(Hessu) Isä, pärjäät sä? Mä vien Sofian sairaalaan -
ja mä tuun sitten kattomaan sua.
(Katri) Pekka! Nyt se auto tänne.
(Pekka) Hessu, miks sä tähän parkkeerasit? Tässä on oja.
Ovi auki.
(lähtevän auton ääni)
Hei! Oletkos sä hengissä? Naapuri!
Varro vähän siinä. Mä meen tuolta sisältä soittaan ampulanssin.
Veisin sun itte, mut kun oon ottanu muutaman. Seittemän.
(kauempaa kuuluu puhetta)
(puhetta thaiksi)
Jumaklaare, että on Mediheli nopee.
Se on jossakin tuossa. - Thank you.
Te ette sais puhua. You stay here.
(puhetta thaiksi)
Äiti on tässä. Joo. Ei mitään hätää.
Ihan kaikki järjestyy.
Nyt on pakko mennä.
Ei oo mitään hätää.
Saanks mä nähdä mun tyttären?
Ei sinne saa mennä.
Sieltä on tulossa jotain tosi pientä ja haurasta.
(Mielensäpahoittaja yskäisee)
Teillä on aivotärähdys ja kontuusio.
Puhukaa suomee. Minne ne minun kiinalaiset kaverit meni?
Osaatteks te sanoo yhtään, mikä päivä tänään on tai kuka on presidenttinä?
Pidätteks te mua ihan pölkkypäänä? Ahtisaari tietenkin.
Ei, kun se on se käkkäräpää. Jennin mies.
Levätkää. Mä haen vähän mehua teille.
Vartoos vähän, kun siis Ståhlberg oli ensimmäinen.
Aivan. - 19 - 25.
Pidä pää nyt vaan tyynyssä. Mä tuun ihan just takas.
Relanteri. Reissu-Lasse. Ukko-Pekka.
Millonkas ne tämän on minulle laittanu?
Pelottaa.
Rakas.
Muistathan sinä minun puolestani?
Mitä tämä on?
(Hertan ääni) Olet mennyt vääriin paikkoihin. Ethän ole vihainen.
Et sinä ole minun mies. Sinä olet vanha.
En minä sinun kanssasi häävalssia tanssinut.
Minä en muista asioita. Häävalssi...
Pelottaa, rakas.
Tanssinko?
Muistathan sinä minun puolestani ne asiat, mitkä minun pitää muistaa?
Rakas.
Ikävä. En muista, mitä minulla on ikävä.
Mitä tämä oikein on?
Yö on pitkä.
("Vihreät niityt" alkaa soida) Vie sävel muistot niittyjen luo
Niin palaa mieleen Taas onnen aika tuo
Taas puron muistan Ja loisteen auringon
Taas niitty vihrein Mun mielessäni on
Vei sinun luokses Tie niin huoleton
Pois on jo niityn vihreys kai
Ei puro virtaa Pois päivänvalo sai
En enää koskaan Kai löytää häntä voi...
Sofia!
Isä!
Oota siinä.
Plikka. - Pappa.
Viltti pitää panna jaloille.
Toi tuli nyt. - Joo.
Kummasti ne aina vaan tulevat.
Ja elävät.
Ja menevät.
Selviäähän se?
Mun pitää mennä hakemaan sellanen pumppu. Pitää pumpata maitoo tolle.
Terve.
Mitä plikka?
Sähän oot porkkanaa pienempi.
Ei se meinaa mitään tässä maailmassa.
Ei kai sua vaan pelota tulla tänne lasin toiselle puolelle?
Kato kun minä nyt kerron sinulle, että kyllä kannattaa.
Että...
Semmosta ajattelin ehdottaa, että josko sinnittelisit.
Muutamia hyviä puolia maailmassa mainostaakseni:
peruna, haitarimusiikki, murtomaahiihto.
Tai sitten ne on vaan minun mielestä hyviä.
Ehkä ei sinun.
Sinähän saatat keksiä jotkut ihan muut parhaat asiat maailmassa.
Tässä on sulla porukkaa ympärillä, että älä hätäile.
Hengittele vaan siellä kaikessa rauhassa.
Kehittelet keuhkojas.
Semmonen vielä, että sinun äitis on hieno plikka.
Sulla kävi säkä, pikkunen.
Hertta.
(Pekka) Isä, mennään.
(Mielensäpahoittaja murahtaa)
Mitenhän Sofia jaksaa ne valvomiset? Tietysti minä ja Katri myös.
Plikka kyllä pärjää. Teistä en oo varma.
Mitenhän se nukkuu?
Miten mä nukuin pienenä? - Silmät kiinni.
Millanen mä olin pienenä? - Sä olit pieni.
Jaksoin kantaa olkapäillä.
Aina hyppimässä joka paikassa.
"Äiti, äiti, kato mä hyppään kaivoon."
No niin.
Aja sä tää loppumatka.
Isä. Mitäs sanosit, voitasko me vähän niinku alottaa alusta?
Tästä jatkamme, missä ollaan.
Teemme enemmän hyvin kuin huonosti. Tavallinen riittää.
Välillä saa tanssiakin.
(Hertta) Turhaan pelkäsit, tulenko isäsi kanssa toimeen.
Onhan hän vanha jäärä, jonka mielestä kaikki oli ennen paremmin -
ja homeistakin leipää voi hyvin syödä -
ja 1800-luvun lopulla syntyneet ovat ainoat ihmiset -
jotka muistavat, millaista elämä oli, kun se vielä oli tarpeeksi kovaa.
Rakas. Nyt minä jaarittelen. On tärkeämpi asia.
Me saamme lapsen.
Pappaleissön! - No hei!
Tuliko se Hertta pappaa kattomaan?
No, kuka se siellä? - Siinä on pappa.
Nyt mennään.
Älähän mene pidemmälle.
No niin, perillä ollaan.
Joo. Okei.
Luonto. Kiva.
Hertta. - Japanialaiset tahtoo näitä.
Pahanmakunen mutta kallis kuin verenpainelääkkeet.
Jos olis semmonen pisnestä Amerikoissa opiskeleva likkaihminen -
niin sille vois tässä jotain startuppia vaikka ollakin.
Pappa, mitä sä oikeen tarkotat? - Männyntuoksuvalmuska.
Matsunakke-sieni. KVG.
Sanoitsä just, et kato vittu googlesta? - Minä en kiroile.
Nyt likat juodaan kahvit.
Pappa antaa Hertalle kahvia. - Et anna Hertalle kahvia.
No, se on Hertan ja papan välinen asia.
Et ainakaan laita sokeria siihen. - Neljä palaa ainakin.
Äitis luulee, että tämmöseen kuolee.
Ei tässä kuole kukaan vielä pitkään aikaan.
Tekstitys: Juho Lähde BTI Studios